Jag skulle ringa sent, men har inte varit ensam.
Jag förstår. Jag har lite tid nu.
-Hur är det med henne? -Terapin har precis börjat.
-Men hon gör väl framsteg? -Hon är inte särskilt öppen.
-Vad pratar hon om? -Mest avund kring småsaker.
Och stress kring dagliga aktiviteter. Hon är som ett barn.
-Hon var inte sån förut. -Husmödrar har ofta en sån här ångest.
Och föräldrars död är extremt destabiliserande.
-Så det är det? -Det är en början.
När hon öppnar sig sätts kanske djupare liggande problem under ljus.
-Finns det djupare saker? -Vanligtvis.
-Det här är inget nytt. -Jag är bekymrad för min fru.
Självklart, det är vi båda två. Tid och samtal är vad jag rekommenderar.
-Kvällar passar mig som sagt bättre. -Tack för att ni tog ertid.
Jag dricker ju min mjölk nu, Mona.
Åk till Mim's. Ta med arvtagerskan.
Montclair-luften rensar kanske bort hennes sura grimas.
Ring mig därifrån. Jag försöker komma ut söndag eftermiddag.
UFC skickar hit Nixon-pojkarna i slutet av veckan.
-Med Nixon? -Nej, då hade jag fått flytta pianot.
Förhoppningsvis beslutar han sig för att han behöver oss.
De med de bästa produkterna är de värsta klienterna.
Din rökning är ett svaghetstecken. Neville Chamberlain gav Hitler allt-
-eftersom mötet hölls i ett slott där rökning varförbjuden.
Efter en och en halv timme utan att röka skulle Chamberlain ha-
-gett Hitler sin mor som danspartner.
Allt jag får ut av den historien är att Hitler inte rökte. Men det gör jag.
Godnatt, Peanut.
Siste man till Chumley's kör hem Kenneth Cosgrove-
-publicerad författare, i en barnvagn.
Goda nyheter. Mona och Margaret är bortresta i helgen.
-Monas morföll i trappan. -Vilken tur du har.
Kom övertill mig. Vi låtsas att det är VJ-dag.
-Vad får du plats med där? En Aspirin? -Jag tillbringar inte helgen hos dig.
-Jag har smörgås och dricka åt oss. -Det här är Carol, vi delar lägenhet.
Trevligt att ses, Carol. Jag har en ekonomifråga, frk Holloway.
Vi kan också fara nånstans. lnte nu, men det kommer en helg.
-Puerto Rico? -Jag struntar i om det är Kuba.
-Jag behöver lite förvarning. -Du har många regler, du.
Sköt er nu, flickor.
Du får gärna jobba över, bara du inte försöker få ut matersättning.
Sov inte över bara för att det ärfredag i morgon.
-Vad gör du i kväll? -Arbetar och går hem.
Ha det så fint, raring - men jag pratade med Donald.
-Halvsextåget hem. -Bokning hemma kan hävas.
Och de älskar ovissheten.
-Försöker du få mig i onåd med Betty? -En drink, det är du skyldig mig.
-Har jag missat nåt? -Vi pratar jämt när du är borta.
Det ska vi göra nu också. Don?
-Godkväll, pojkar. -Godkväll, Paul. Det satt fint.
Du verkar vara en flitig flicka. Jagar Draper på dig?
-Vad ska det betyda? -Övertid är inte bra för huden.
Å, nej, det är nåt annat. Jag skriver en text.
-På egen hand? -Rumsen gillade min brainstorm-insats.
-Sanitetsbindor? -Nej, Belle Jolie läppstift.
Er fru ringde från Four Seasons. De harfått ett bord.
Vill du att jag läser den? Jag gör det för pojkarna.
Verkligen? Det vore super.
Ja, enade vi stå.
Alla på mellannivå sparkades och så befordrades postpersonalen.
-Smart. -Ska vi göra likadant?
Vi ska inte göra ett dugg.
-Vid en viss ålderförlorar de den. -Vadå?
Ungdomens glöd. När de blir 30 är det som om nån släcker lampan.
-De därtvå är knappt 30 tillsammans. -Den prickiga ser ut att vara kul.
-Du får lov att berätta sen. -Jösses, du måste vara utsvulten.
-Det är jag. Vad lagar Betty? -Vet inte.
Mona har inte lagat mat sen Margaret slutade äta. De strider, jag lider.
Jag ringer Betty och säger att vi blirtre.
-Nej...är du säker? -Skojar du?
Hon blir glad. När sågs ni sist?
Vi tar min bil, så spar du in biljetten.
-Det svider i ögonen. -Det är omöjligt.
Hoppas att det inte är pappa som säger att han blir sen.
-Draper. Du är väl på väg hem? -Jo, jag är på väg.
Dessvärre vill Roger få ett mål hemlagad mat.
-Jag vet inte om jag har mat nog. -Vad lägger du i frysen jag köpte?
-Fryst mat. -Vad vill du att jag ska säga?
-Ska du verkligen inte ha kött, Betty? -Nej tack, Roger.
-Jag är vegetarian ibland. -Mona har en kaloribok.
-Hon har alltid näsan i den. -Hon vill kanske vara fin för dig.
-Visst är det en fin tanke? -Jag var rultig som barn.
l åttan ville jag sy en pyjamas i syslöjden.
Läraren frågade åt vem -jag insåg inte att jag gått ned över sommaren.
Det var väl simmarlägret. Jag utvecklades från larv till grodyngel.
När jag var liten tog vi nattdopp - i en damm, inte i havet.
-Varm luft, dansande ljus. -Nattbad är ljuvligt.
lbland var vi nakna. De gångerna var det svårt att somna.
-Har du upplevt det, Don? -Sömnproblem? Aldrig.
Din man är en lustig jäkel, Betty.
Vi brukade simma i ett stenbrott.
Jag har alltid trott att du växte upp på landet.
Nåt ställe med ett...simhål.
Vad sägs om en reklampaus? Sponsrad av mer sprit.
Ni två...
-lnte är det väl er bröllopsdag? -Sally har fått en glasyrmaskin.
''Mamma och pappa''. Enkelt, klart, vardagligt. Hon skriver som far sin.
Jag tänder hennes, du sköter din. Tre med en sticka.
Jag har aldrig förstått det där. Är det som tre på en häst?
Det ärfrån första världskriget. Den förste som tänder reagerar de på.
När den andre får eld siktartysken in sig och förtrean är det ajöss.
Men vi vet att det var en av oss som ville sälja tändstickor.
Låter du dina barn veta att jultomten inte finns?
Berätta en ny historia. En sann.
Min far var i skyttegravarna med en bajonett.
Tänk, att sticka ihjäl nån på bara en meters avstånd.
-Hur låter det? -Don pratar aldrig om kriget.
-Vilket? Du menar hans krig? -Det är inte mycket att prata om.
-Ni tog all äran. -Vi gjorde visst det.
Farsan har ju alltid försteg med sin bajonett.
Mitt största slag kom när vi gick med olja på Sydkinesiska sjön.
Kriget i Stilla havet handlade om bensin. Det glömmerfolk.
Vänta, jag vill inte heller prata om det.
Ojdå, förlåt. Men nu måste du berätta.
Tredje dan fick vi syn på ett spaningsflygplan som kollade oss.
De spanade åt japsens självmordsubåtar.
Kaiten, i princip stridsspetsar med motorer.
Det kändes skönt att ha en så hängiven fiende.
Jag var kanske uttråkad, men tänkte: ''Vi måste ta planet.''
''Uttråkad''? Rädd, då? Det hör man aldrig om.
Du får mig att framstå i dålig dager.
Det går inte. Berätta färdigt nu.
Vi fick honom. Han flög bort från oss, men vi träffade honom.
Jag såg honom störta bortom horisonten.
Det var konstigt, vi visste att han var slut, men hörde eller såg inget.
Jag tog oss ur kurs i fyra timmar för att kolla.
Vi sökte väl ett hål i havet, antar jag. Vi såg vraket, men inget lik.
Otroligt att nåt så tungt kan flyta.
-Fick du inte medalj? -Jo...för mitt drickande.
-Kan man göra nåt åt den här sorgen? -Vill du byta till gin?
-Har du kollat i golfväskan. -Det kanske finns nåt i garaget.
-Strunt samma om det är i myror i! -Tyst, Roger- barnen.
Sally blir glad åt att kakan åts.
Se till att hon får höra att jag åt M:et i ''Mamma''.
-Roger... -Tänk att du fött två barn.
-Gör inte så. -Du harflirtat med mig hela kvällen.
Försök inte påstå att jag inte gör dig varm i byxan. Så gott du doftar.
-Jag kan brygga mer kaffe. -Jag vill att du ska veta...
...att jag kommer att tänka på dig när jag somnar i kväll.
-Hämtade du den i Ryssland? -Nej, jag knackade på hos grannar.
Kom hit, ni två. Önska mig lycklig resa.
Jag sa just vilken lycklig man du är. Fina barn. Njut av det.
Ena dan står man i en bar och får veta att man ärfar, sen ska de i college.
Jag ska väl ge mig av. Jag tar med glaset som färdknäpp.
En magisk afton.
Det där är min bil.
Såja... Lyset!
-Vad var det där om? -Vilket?
Det där. Han.
Det var som om nån hade slagit på ugnen.
Det är ju löjligt. Det hände ingenting, Don.
Förutom att din fulle chef förstörde vår kväll, kan vi släppa det nu?
-Du gjorde bort dig. -Varför säger du så?
-Du fnissade åt hans berättelser. -Jag var vänlig.
-Han är din chef. -Jag vet vad jag såg.
Vill du vräka upp mig mot väggen? Får det dig att må bättre?
lbland känns det som om jag bor ihop med en liten flicka.
-Var var du i går kväll? -Middag med svärföräldrarna.
-Vid poolen. -Det låter uppfriskande.
-Norman Mailer, Mayor Wagner. -Den nakne och den döde.
-Vad har du i kartongen? -En bröllopsgåva. Vi fick två.
-Men vad är det? - En skål till chips och dip.
-Vill du verkligen se den? -Jag vill se vad folk bytertillbaka.
-Vad är det? -Jag är mållös. Fick ni två såna?
-Vad är det? -En skål till chips och dip.
Gäster serveras chips på sidorna och dip i mitten.
-Dip? -Vi besökte vänner som hade en.
De hade creme fraiche med lök i, det var gott.
-Du får ge mig receptet på det. -Den kostar 22 spänn.
-Jösses! -Så jag lämnartillbaka den.
l dag? Alla ska på Ritazzi's till lunch, och kanske middag.
-Nej, jag måste byta den. -Hon sa säkert ''i dag''.
-Jag gillar att göra saker åt henne. -Förlåt.
När du är klar kan du ju ansluta dig till oss. De har visst fin Grasshopper.
Mr Draper? Mr Sterling är här.
Skicka in honom.
Här är lite till golfväskan. Den fina sorten.
-Så du kom hem. -Jag kom ända till Night's lnn.
Där har jag varit. Bra vattentryck.
Jag sov i bilen.Apropå i går kväll...
Vadå?
Når man därhän att ens namn står på en byggnad kan man tro sig ha rättigheter.
Vad ska det betyda?
-Du tänker inte göra det lätt för mig. -Vilket ''det''?
En kväll förflera år sen blev jag väldigt full.
Jag kör till min byggnad, parkerar i garaget.
Kliver in i hissen, som stårtom.
Far upp till 12:e våningen. Kliver ut. Korridoren är skär och orange.
Jag minns fortfarande hur ful den var. Plötsligt passar nyckeln inte.
Det var inte min kåk.
Jag försöker säga att alla har nån gång parkerat i fel garage.
-Tack förflaskan, Roger. -Och?
-Betty vill ha tillbaka glaset. -Bra karl.
Jag kanske skulle köpa en hel uppsättning av dem?
Vad det dröjer. Är det så svårt?
Å, en blå kartong - nygift. Det förklarar allt.
Ja, det gör det. Så sött.
Min man dricker hellre under lunchen. Redan när vi var nygifta.
-Han är i reklambranschen. -Det är jag också.
-Han är vid BBDO. Jim Wallace. -Känner honom inte.
-Du är ju här under lunchen. -Nästa.
Jag vill lämna tillbaka den här, vi fick två.
Därförföreslår vi att folk skriver upp sig, så slipper man det.
-Det gjorde vi, och fick ändå två. -Har ni kvittot?
-Det var en present. -Rosemary! En bröllopsgåva.
-Han? -Bröllopslista.
Det är en skål för chips och dip. Vi fick två, så fyra av allt...
-Namnet är Campbell. -Ni har väl inget kvitto?
Om jag ändå haft det, men det var en gåva.
Här står inget. Erfru kanske glömde uppge sitt namn.
-Sitt namn? -Ja, det står underflicknamnet.
Det är Vogel. Varför gör man så?
-Vet inte. -Puckeln!
-''Kamelen'' Campbell! -Matherton! Vad gör du här?
Strängar om racketen.
-Är herrarnas hitåt? -Korridoren ned, förbi dricksfontänen.
-Vad gör du här? -Byter en bröllopsgåva.
Det är en skål till chips och dip från Trudys moster.
Trudy Vogel. Kan du kolla det, raring?
-Vad var det, sa du? -Man lägger upp chips och dip i den.
-När man har gäster. -Så fin.
Flott bröllop ni hade. Din kusin Bethany? brudtärnornas brudtärna.
-Connecticuts flickcollege, minsann. -Här är det nog.
-Fint. -Vi borde spela nån gång. Jag ringer.
-Har ni kvitto? -Nej, jag tror att jag nämnt det.
-Det var en gåva. Kontanter, tack. -Ni kan få ett tillgodokvitto.
-Beklagar. -Kan vi inte ordna det här?
Jag kan bjuda dig på en drink. Firman betalar.
Jag kan bara ge dig ett tillgodokvitto.
Jag kanske lägger pengarna på dig om jag får kontanter. 22 dollar.
-Tillgodokvitto. -Tackar.
Förresten, Matherton? Han har dröppel.
-Samma pris som en skål. -Otroligt.
Och jag som tänkte reta dig med att berätta var Carlottas strumpor slutar.
-Vad ska det där vara till? -Till mig.
-Kaliber 22. -Bruka den med förnuft.
Varför inte? Pojkarförblir pojkar, eller hur?
-Du träffar inte ens en lagårdsdörr. -Den går upp till 20 m.
Här är er 16.30, mr Campbell.
Nixon Brain Trust kommer i morgon. Utnämningen anses säker.
-Vi behöver bara en motståndare. -Johnson ställer visst upp.
Då går vi inte emot Kennedy, och då gäller det Södern.
Det blir Kennedy. Boston Blackie One, West Virginia.
-Var står vi då? -Nixon är erfaren utrikespolitiskt.
Det blev han nog när de kastade sten på honom i Caracas.
-Känner kommunismens hot. -Han borde uttala sig om Castro.
-Men han är inte katolik. -Där är det stopp.
-Nixon vill inte ta upp det katolska. -Det kommer de att säga.
Till oss? Det är vad de anser. Det har inte hållit i primärvalen.
Kennedy får motståndare att be om ursäkt.
-För sin intolerans. -Vi talar om Dick Nixon.
Ni är för unga för att minnas Pink Lady Congress. En kvinna från Kalifornien.
Han så gott som sköt henne i ansiktet för att vinna.
Blir det Kennedy sänker sig Nixon till den nivån.
-Det blir Kennedy. -Bra.
Katolsk miljonärsson som bara törs åka på semester.
-Jag harträffat honom, han är en pojk. -Bara fyra år yngre än Nixon.
Men har han umgåtts med den fria världens ledare dubbelt så länge?
-Han är oerfaren. -Han bär inte ens hatt.
Vet ni vem mer som inte har hatt? Elvis. Det är det vi har att göra med.
Påminn mig att inte anställa unga.
Amerika vill inte ha en oljig grabb med fingret på knappen. Nu till de vuxna.
Kommunism, skatter, sjukförsäkring. Antecknar ni det här, ungar?
-Hej, älskling. Jag har lagat rostbiff. -En hel rostbiff?
Du vet väl att det bara är jag i kväll?
En bröllopsgåva från moster Lettie! Bytt mot en dum leksak?
Den vartill oss! Och du säger att jag ska växa upp! Du är otrolig!
Får jag fråga dig en sak, Hollis...
Mr Campbell? Jag accepterar ert erbjudande att läsa min text.
Men är ni mitt i nåt...
-Vad är det där? -En bröllopsgåva.
Å. Det är jättesnällt av er.
-Har du varit på jakt, Peggy?. -Nej, det tror jag inte.
Antingen har man eller ej. Jag har jagat några gånger, i New Hampshire.
-Jag såg min kusin skjuta en kanin. -Det är en otrolig känsla.
Man måste vara väldigt tyst.
Ta bytet med det första skottet, annars flyr det.
Och ibland tvingas man gå bort och avsluta det.
Så binder man det på bilen och kör hem.
Vet du vad jag alltid velat göra?
Lyfta upp djuret, kasta dess bakben över axeln-
-och dra det genom snön till en liten stuga.
Där skulle jag hänga upp det mellan två träd-
-skära upp det, rensa ut inälvorna och trimma-
-och så skära ut en storfilé ur sidan på den.
Så kliver jag in i stugan där en kvinna väntar på mig.
Hon står vid en gammeldags köksspis med en stor svart skorsten.
Så ger jag henne köttet och hon lägger det i en gjutjärnsstekpanna.
Och så sitter jag vid bordet... och hon kommer med den till mig.
Jag torkar av min kniv på byxan...
och så äter jag medan hon ser på.
Det vore underbart.
Jag tar en titt på det åt dig.
Tack.
-En skinksmörgås, tack. -Javisst.
Och så ett wienerbröd med körsbär. Det stora där bak.
Hej, Helen!
-Hej, Betty. -Hur är det?
-Det är bra. -Hur är det med Glen?
Jag tänkte inte säga nåt, bara gå förbi.
-Varför det? -Jag gick igenom...
Jag gick igenom Glens skattkista häromdan och hittade en lock blont hår.
-Ditt hår, sa han. -Jag vet inte vad han sagt...
-Han ljuger inte. -Jag påstår inte att han ljuger.
-Han bad mig om den. -Och du gav den till en nioåring.
Vad är det förfel på dig?
Den förste som åt ostron var en modig man. Joanathan Swift, tror jag.
-Döper vi ostronen nu? -Där ser man.
-Tänk att du gillar skaldjur. -Det är första gången jag prövar.
Men jag får smak för dem. Det är som att äta en havsjungfru.
En till, eller har du fått nog?
-Det är du som för den här dansen. -Vafan, partiet betalar.
De känner inte doften genom all brylcreme.
En omgång till. Är drickat bra, eller vill du hellre ha ryewhiskey?
l dag går jag på Roger Sterling-diet.
-Bara lite vermouth. Ett dussin till. -Samma här.
Jag har alltid tyckt att du är bra på att hålla takten.
Önskas något mer?
Visste du att idrottarna i antikens Grekland fick cheesecake?
Det blir en extra omgång runt sekreterarna för oss.
-Två cheesecake. -Och fyll på här.
Vad pratade vi om? Just ja, ryssarna. De skickar ut hundar i rymden.
Vi kallade dem ''kattälskare'' och fortsatte till ämnet ''sann kärlek''.
Desi och Lucy. Han skiljer sig från henne igen.
Vaknade han en morgon och sa: ''Jag glömde ju: Jag hatar dig''?
Varför gifta sig två gånger med samma kvinna?
l hans fall är det nog det orange håret.
Jag gillar rödhåriga. Deras munnar är som jordgubbssylt i ett glas mjölk.
-Där vaknade visst mitt magsår. -Att dricka mjölk...
Jag har aldrig gillat mjölk. Jag hatar kor.
Håller du min takt får du snart magsår själv.
-En till? -l stället för kaffe. Och så notan.
-Hej, Bertie. Här ärtröjan. -Vad är det här?
Bobby spillde saft på den, så jag tvättade den.
-Det är Ernies tröja, inte Bobbys. -Jaså?
-Hade du fest utan att bjuda in mig? --Nu bjuder jag in dig.
Det blir en middagsbjudning.
Och jag bara smakar på vinet. Utvecklar min smak.
Vill du smaka, jag har ett glas till här.
-Hur är det? -Det är bra med mig.
Jag kanske skulle provsmaka lite.
Du, Jill Sandofer var i supermarknaden förut i dag.
-Vadå? -Är det sant?
-Kom min väninna för att spionera? -Jag är orolig för dig.
Jag vet inte vad som hände.
l bilen hem tänkte jag bara: ''Hände det där verkligen?''
-Och så tänkte jag på nåt annat. -Vad hände då?
Jag vill inte veta vad du har hört, min egen version är illa nog.
lngen fara - vem skulle inte vilja knocka henne?
Hon är så självisk med sina promenader och jobbet på Benson's Jewelry.
Carlton köpte örhängen åt mig där. Då trivdes hon säkert.
Jag höll på att inte ta emot asken.
-Och John Kennedy. Jag hatar honom. -Verkligen?
-Vad ska folk säga? -''Skönt att du har ryggrad.''
-Tyckerfolk att jag är svag? -Nej, men du är så rar och perfekt.
-Det är jag inte alls. -Det känns så.
Det kommer att glömmas bort, och så bjuds inte Helen Bishop med mer.
Hon ska få se vems sida alla är på.
Min mamma sa alltid: ''Du målar ett mästerverk.''
''Se till att dölja penseldragen.'' Hon var en skönhet.
Sen tänker jag: ''Varför gör jag allt det här?''
-Så fåfäng är jag faktiskt inte. -Vad säger dr Wayne?
lngenting. Förutom: ''Berätta mer om det''.
Jag skulle jättegärna vilja pröva.
Jag tror att dr Wayne försökte se ned i min urringning häromdan.
Han sitter bakom mig. Och så länge män ser så på mig gör jag rätt för mig.
lbland tänker jag... Nej.
Det här är nåt annat. Jag vill inte att min man ser det här.
Jag gillar de där blickarna.
Du borde nog gå, middagsluren är snart slut.
Bra att du har det bra.
Vi har inte gått igenom Nixon-planen. Du har väl förberett dig?
Ursäkta, jag väntar på hjälp.
-Det gör vi också. -Hissen repareras.
-Skit. -Kan det löna sig att vänta?
-Vår bäste reparatör är igång. -Skönt att höra.
-Vi är redan sena. -Jag beklagar verkligen.
Det är ju en bra ursäkt. Vi fortsätter med lunchen.
Nej, då får Cooper en hjärtattack - om han inte redan fått det.
Det är ju löjligt. Tänk om det brann.
Då skulle vi gå nedåt. Det är lättare.
Vi borde kolla om hissen går igen.
Det skulle vi nog höra här ute.
-Fast jag vet ju inte säkert. -De andra kanske också är sena.
De kanske kan komma ned till plan 8, det är gott om plats där.
Vad vill du göra? Vi är ju nästan framme.
-Så fan vi är. -Vi kan gräla om det i fem minuter.
Kom igen. Men håll dig bakom mig med cigaretten.
-Sex kvar. -Jag har räknat.
-Vill du vila lite? -Nej, kapten, det vill jag inte.
-Fortsatt framåt. -Jag glömde...flottans gossar.
Jag älskar rödtottar...med stora bröst.
Vi skaffar dig en om vi fortfarande har kvar jobbet. Ska jag springa i förväg?
Springa? Mitt namn står på kåken, de kan vänta på mig.
Jag får sluta snacka.
lngen fara. Jag tappade bara slipsnålen.
-Jag hittar den, fortsätt du. -Är du säker?
Där var den!
-Var höll ni hus? -Hissen är sönder. Sterling kommer.
Här har vi mannarna! Lou, Michael, Charlie, Don Draper.
-Våra kreativa muskler. -Förhoppningsvis lite hjärna också.
Ursäkta dröjsmålet, hissen var sönder.
-Pete Campbell. -Vi har talats vid pertelefon.
Han sköter allt. Och med det menar jag så klart att han kollar det med mig.
Och så min kompanjon, Roger Sterling.
-Vi hörde om hissen. -Pojkarna på United Fruit...
De går på om er som om ni uppfunnit bananen.
-Mår du bra? -Ostron.
-Det ser jag. -23 våningar.
Jag fick ingen lunch, vi träffade kväkare och fick bara keso.
Vi låter Roger repa sig. -Den här vägen.
Jag kommer strax.
Klarar du dig?
Ja. lngen fara.
Bra.
Text: Dick Hedman Noble Text